Et enkelt slag på et bækken,
der rystede en amerikansk families liv.
Far, er du sikker på, at jeg aldrig før har været i Afrika?
Det ser bekendt ud.
Det er samme landskab som sidste sommer, da vi kørte til Las Vegas.
Ja. Hvor far tabte alle sine penge ved craps...
-Hov! -...bordet.
Se! En kamel.
Det er ikke rigtig Afrika. Det er Fransk Marokko.
-Det er Nordafrika. -Det ligner stadig Las Vegas.
Vi er kun 160 kilometer nord for Sahara.
Er du klar over det, min dreng?
Jeg ved nu ikke. I skolen kaldes det for det mørke kontinent.
Her er dobbelt så lyst som i Indianapolis.
-Bare vent, til vi når Marrakesh. -Marrakesh? Det lyder som en drink.
Ja, det gør det.
Vent nu lige. Hvad er der galt?
Jeg siger mange tak.
Uden Deres hjælp kunne alt være sket.
Det er mig en fornøjelse, monsieur.
Vi kan alle få brug for hjælp her i livet.
Ja. Hvad var problemet?
Deres lille søn kom til at trække hans hustrus slør af.
-Forstår De? -Ja.
-Hank! -Det er min hustru, fru McKenna.
-Goddag. -Goddag, madame.
-Jeg hedder Louis Bernard. -Mange tak, hr. Bernard.
-Det er vores søn, Hank. -Goddag, Hank.
-Goddag. De taler arabisk. -En smule.
Hvorfor var han så vred? Det var et uheld.
Den muslimske religion tillader kun få uheld.
Det gør den vel.
-Må jeg... -Ja, sid ned foran Jo.
Jeg troede, at han hed Hank.
Det er min hustrus navn. J-O. Uden "E."
-Hvor anderledes. -Det står for Josephine.
Jeg har kaldt hende det så længe, at ingen kender til andet.
-Vel? -Nej.
-Det gør jeg. Mor. -Ja. Det glemte jeg.
Med hensyn til uheldet.
Muslimske kvinder fjerner aldrig deres slør offentligt
-under nogen omstændigheder. -Jeg forstår.
-Får de intravenøs ernæring? -Nej, Hank.
Sikken et stort ord for sådan en lille dreng.
Jeg er læge.
Han lyder som en læge.
Ja. Han kan stave til hæmoglobin.
Men han har svært ved ord som hund og kat.
Hvor har De praksis henne?
I Indianapolis i Indiana. Good Samaritan Hospital.
Hvad bringer jer til Marrakesh?
Vi deltog i en lægekongres i Paris.
Da vi alligevel var i Europa,
fik jeg lyst til at besøge Marokko igen.
Far befriede Afrika.
Jeg var udstationeret i Casablanca på et militærhospital under krigen.
-Bor De i Marokko, hr. Bernard? -Nej.
I kom vel direkte fra Paris?
Vi var forbi Lissabon og Rom.
-Og Casablanca. -Og Casablanca.
Jeg håber, at I får tid til at nyde Marrakesh.
Vi får se. Vi har næsten tre dage.
I overnatter vel på hotellerne La Mamounia eller La Menara?
Hvorfor spørger De?
Det er hoteller for turister med god smag.
-Bor De i Frankrig, hr. Bernard? -Indimellem.
-Spiser De snegle? -Når jeg er heldig.
Hvis De bliver sulten, så er vores have fuld af snegle.
Tak for invitationen.
Det er i orden. Vi har prøvet alt for at fjerne dem.
Vi har aldrig overvejet at bruge franskmænd.
Sådan.
Skal vi dele en taxa hen til hotellet?
Det er pænt af Dem, doktor, men desværre skal jeg noget først.
-Jeg forstår. -Hvad arbejder De med, hr. Bernard?
Men jeg kommer senere. Vi kan måske tage en drink sammen.
Kom op til vores suite. Vi tager en drink der.
-I så fald inviterer jeg jer på middag. -Nej, det kan vi ikke tage imod.
Jeg kender Marrakesh og kan vise jer en skøn arabisk restaurant,
hvor maden er anderledes og man spiser på en eksotisk måde.
Det var derfor, vi tog hertil. Hvad siger du, Jo?
-Hvad siger du til en arabisk aften? -Det ville jeg elske.
Hvordan ønsker I at komme hen til hotellet? Med taxa eller vogn?
-Det ved jeg ikke. -En hestevogn! Jeg vil køre i hestevogn!
Så er det vist med hestevogn. Vi ses.
Au revoir. Jeg glæder mig til cocktails.
-Farvel. -Farvel. Kom.
Sæt dig hos chaufføren, Hank.
Hvad siger I så? En åben hestevogn.
Jeg så lige Louis Bernard tale med den arabiske mand.
Hvilken arabisk mand?
Ham, der råbte af Hank, da han trak i sløret.
De talte, som om de var gode venner.
Han kendte ham nok i forvejen. Hvad betyder det?
At hr. Bernard er en mystisk mand.
Hvad? Han virkede helt normal.
Hvad ved du egentlig om ham?
Hvad jeg ved? Jeg kender hans navn. Vi sad og talte sammen.
Du ved ingenting om ham,
og han ved alt, hvad der er at vide, om dig.
Vent.
Han ved, at du bor i Indianapolis i Indiana.
Han ved, at du er læge på Good Samaritan Hospital.
Og han ved, at du deltog i en lægekongres i Paris,
og at du var i Rom, Lissabon og Casablanca
-et par dage. -Godt.
Han ved, at du var i Nordafrika på et militærhospital.
Det var bare en almindelig samtale. Det er alt.
I førte ikke bare en almindelig samtale.
Han stillede en masse spørgsmål, og du besvarede dem.
Du kunne lige så godt have givet ham dit pas.
Hvad gør det?
Vi talte bare sammen. Jeg har intet at skjule.
-Det tror jeg, at hr. Bernard har. -Skat.
Jeg ved, Marokko er et mystisk sted, men lad os nu ikke være irrationelle.
-Nu ved jeg, hvad der er galt. -Hvad?
Du er sur, fordi han ikke spurgte dig om noget.
-Ha ha ha. -Ha ha.
-Det er alle pinslerne værd. -Hvilke pinsler, mor?
Det er bare noget, man siger.
-Vil De tage dem af chaufføren? -Ja.
-Jeg hedder McKenna, dr. McKenna. -Jeg sørger for alt, hr.
-Kom. -Vi bliver iagttaget.
Hvad? Hold nu op!
Han skal nok blive en dygtig læge.
Kom nu, skatter.
Andet vers.
Grib.
-Må jeg få næste dans? -Ja.
Godt.
Du er vidunderlig.
-Aftensmad til drengen. -Kom ind. Det er lige rundt om hjørnet.
Deres hustru synger meget smukt.
-Ja, hun er god, ikke sandt? -Hun er fantastisk.
-Det var en skam, at hun blev afbrudt. -Jeg har ofte selv tænkt det samme.
Alt er i orden.
-Bestyreren har en barnepige til os. -Godt.
Fru McKenna, lad mig bestille Dem en drink.
Det lyder dejligt. Tak.
Har De optrådt i USA, fru McKenna?
Ja, hr. Bernard, jeg har optrådt i USA,
London og Paris.
Har De set mig i Paris, når nu De er franskmand?
Teaterbesøg er tidskrævende, og tid er ofte en luksus for mig.
Har De nogensinde været i Paris, hr. Bernard?
Jeg er født i Paris.
Hvad arbejder De med?
Jeg køber og sælger.
-Hvad? -Det, der giver flest penge.
Nu, hvor De er i Marrakesh, hvad køber og sælger De så?
Jeg vil meget hellere tale om teatret.
Fortæl mig, hvilke forestillinger De er med i...
Undskyld mig. Jeg åbner.
-Nej, jeg åbner. -Nej, jeg åbner.
Jeg leder efter Monsieur Montgomerys værelse.
Han bød mig på en drink, og jeg...
Jeg beklager. Her bor ingen Montgomery.
Undskyld, monsieur, jeg er ked af at have forstyrret.
Okay.
-Må jeg låne telefonen? -Ja. Den er lige der.
-Mor! -Ja?
-Jeg kan ikke skære kødet. -Jeg gør det.
Hallo?
Jeg beklager dybt, men jeg kan ikke spise middag med jer i aften.
Jeg har forsømt et vigtigt anliggende, som nu kræver min opmærksomhed.
-Jeg forstår. -Måske en anden aften?
Naturligvis. Vi mødes igen.
-Farvel. -Farvel.
-Godaften.
Godaften.
Jeg hedder McKenna.
Naturligvis. Hotellet ringede. Følg med mig.
-Jeg tror, I vil kunne lide dette bord. -Mange tak.
Ryk herhen, skat. Lad mig sidde yderst.
Du sidder på min kjole.
Ja.
Vi vasker altid hænder inden maden.
Tak.
-De mennesker kigger på os. -Hvilke mennesker?
-Dem lige bag os. -Hvad?
-Ja. -Værsgo.
De stirrede også på os ved hotellet.
-Jo, stop med at bilde dig ting ind. -Det gør jeg ikke.
Godaften. I må synes, at jeg er meget uforskammet.
Jeg har stirret på Dem, siden jeg så Dem på hotellet.
-De er Jo Conway, den berømte Jo Conway? -Ja.
Jeg sagde det jo. Jeg vidste, jeg havde ret. Jeg hedder Lucy Drayton. Det er min mand.
-Goddag. -Goddag.
Vi er dr. og fru McKenna.
Min hustru siger, at fru McKenna optrådte på London Palladium få år tilbage.
Vi ser næsten aldrig teater længere. Edward er så kedelig.
Jeg må trøste mig med Deres plader.
Jeg er vild med dem.
Jeg er ikke så glad for bebop, eller hvad det nu hedder.
-Mange tak. -Hvornår vender De tilbage til London?
Måske aldrig igen, rent professionelt.
-De stopper vel ikke med at optræde? -Jo, midlertidigt.
Jeg er jo læge,
og en lægehustru har ikke meget tid...
Min mand prøver at sige,
at der ikke er mange Broadway-musicals i Indianapolis i Indiana.
-Jamen... -Vi kunne jo flytte til New York.
Jeg hører, at læger også kan tjene godt der.
Jeg har intet imod at arbejde i New York.
Det bliver bare svært for mine patienter at tage fra Indianapolis for behandling.
Ja, jeg siger altid det forkerte. Undskyld.
Det gør intet.
Sig mig, dr. McKenna, tager De også...
Skal vi ikke vende os om?
Det gør ondt i nakken.
Det er i et af vores engelske amter.
Det er ikke en gård. Det er en mindre landejendom.
Sådan.
-Er det ikke fascinerende? -Jo.
Sådan.
-Det ser godt ud. -Hvor overraskende.
Det ser skønt ud.
Det ligner brød.
-Vi skal vel ikke spise alt det? -Nej.
Gør man sådan? Brækker man det over?
Ja, bræk det over. Sådan her.
Det vil ikke brække. Åh nej.
Nå, jeg... Sådan.
-Gør man sådan her? -Det er fint.
Det var hårdt.
Er det nemmere at tygge?
-Feder det? -Det gør det nok.
Det smager godt.
-Jamen... -Ingen tallerken.
-Nej? -Nej.
Ingen knive eller gafler.
Nemlig. Man skal bare gå i gang.
Lad mig vise det, okay?
Man bruger de første to fingre og tommelfinger på højre hånd.
Man bruger ikke de to andre fingre, og venstre hånd er altid i skødet.
-Jeg forstår. -Må jeg vise Dem det?
-Bare de her to fingre? -Må jeg hjælpe? Jeg holder.
Ja. Sådan.
Jamen...
Jeg kunne godt bruge den her hånd nu. Jeg kan ikke...
Det er i orden. Det gør intet.
-Det er god stil. -Det gør intet.
-Det sviner, men det er det værd. -Jeg øver mig på en oliven.
Det er vidunderligt. Værsgo. Smag.
-Er det godt? -Ja.
Har deres spisevaner noget med religion at gøre?
Det er vist mere socialt end religiøst.
Jeg ved nu ikke.
Hvis man har fire gode fingre og en tommelfinger,
så burde man bruge dem alle.
-Det er rigtig godt, ikke? -Rigtig godt.
Som sagt
var jeg meget tilfreds med at dyrke jord i Buckinghamshire,
da de her mænd fra Forenede Nationer vakte bekymring.
Edward havde en høj stilling i fødevareministeriet under krigen.
Vi pakkede vores ting, og her er vi, United Nations Relief.
Det lyder som interessant arbejde.
Jeg er ved at skrive en rapport om jorderosion.
Visse steder i dette land minder om jeres store sletter.
En tyndt lag muldjord og nedenunder...
Hvad siger du så? Først lover han os middag...
Ja. Vi mødte ham først i dag, skat.
Du kan ikke forvente, at han ændrer hele sit liv.
-Ben, hvad er der galt med dig? -Galt med mig?
Der er intet galt. Hvad er der galt med dig?
-Jeg vil bare ikke fornærmes. Det er alt. -Det bliver du heller ikke.
Du kan ikke bebrejde ham,
at han afviste et gammelt, gift par for sådan en pige.
-Vi er ikke et gammelt, gift par! -Godt. Godt.
Godt, han er tarvelig. Jeg forstår ham ikke,
men jeg kan ikke lide, hvad han gør ved vores aften.
Jeg skal handle på markedet i morgen.
Jeg håber, at det går godt. Ikke alt for godt.
Det engelske vejr er ret forfærdeligt,
men nogle gange indser vi ikke, når vi er heldige.
Al det solskin dag ud og dag ind, der virker ikke naturligt.
-Jeg vil op. -Lad være, Ben.
Jeg kender dig. Du starter et skænderi.
Glem ham nu.
Tager I med os på marked i morgen?
Louis Bernard, den store indkøber fra Paris,
ville tage os med på marked i morgen.
Ja. Jeg går over og aflyser.
Sid ned og spis din middag, Ben. Maden bliver kold.
Vi vil meget gerne med.
Jeg ved ikke, hvorfor han farer sådan op over ligegyldige ting.
-Hvad siger han, fru Drayton? -Han er historiefortæller, Hank.
-Er det ikke spændende? -Det er ligesom dengang, jeg var barn.
Det har alt på nær ballonopsendelse.
Hvorfor er det sjovt? Har du set en ballonopsendelse?
Nej, ved du, hvad jeg tænkte?
Hvem betaler for de her tre dage i Marrakesh?
-Det gør jeg. -Fru Campbells galdesten.
-Den pung, jeg købte i Paris? -Ja.
Bill Edwards mandler.
Mor! Far!
Far, kom med! Vi skal se medicinmanden.
-Du lærer måske noget, far. -Det skulle ikke undre mig.
-Når han udmatter en... -Jeg har aldrig før nydt et marked så meget.
Sådan har jeg aldrig tænkt over det.
-Hvad? -Jeg har Johnny Matthews blindtarm på.
Åh, skat. Hvad med den bådtur?
Den kostede to drenge, en pige og to par tvillinger, ikke?
Og fru Morgans udslæt.
-Hvordan er akrobaterne i dag? -Vidunderlige.
Se ham, der klatrer helt op. Han er god.
-Vi ses senere. -Ja.
Vi kører på Herbie Taylors mavesår hele vejen hjem.
Og Allida Markles astma.
Hvis vi kan få fire tilfælde af syvårskløen, kan vi gå på pension.
Eller hvis fru Yarro virkelig får trillinger,
kan vi renovere huset, ikke?
Hvad ville de sige, hvis de hørte os?
En af grundene til, at jeg tog til Marrakesh, er,
at vi kan sige ting, uden at andre hører det.
Jeg vil gerne sige noget, hvor ingen kan høre det.
-Det her er det sikreste sted. -Hvornår skal vi have et barn til?
Du er jo lægen. Du har alle svarene.
Ja, men det er første gang, jeg hører det spørgsmål.
Se, mor! Kom her!
Se. Symaskiner. Det ligner en tv-reklame.
-Hygger du dig, Hank? -Det gør jeg vel.
-Han er begejstret over det hele. -Gør plads! Gør plads!
-Hank! Kom her! -Hank!
-Hank!
-Hold dig væk fra det. -Hvad foregår der?
Politiet er vist efter nogen.
Hey, se der.
Træd hellere tilbage. Træd tilbage.
Monsieur McKenna.
Jeg er Louis Bernard.
En mand, en statsmand
vil blive dræbt, myrdet i London.
Snart, meget snart.
Fortæl det til dem i London.
Ambrose Chappell.
-Hvem er han, Ben? -Louis Bernard.
-Har du noget at skrive på? -Louis Bernard?
Han er død.
Han siger: "Kender De denne mand?"
Ja, vi gør. Han hedder Louis Bernard...
Louis Bernard?
Monsieur og Madame McKenna.
I skal med på politistationen og afgive forklaring.
Okay.
Vores venner skal på politistationen.
-Jeg må hellere tage med. -Naturligvis.
De vil vel ikke have Deres lille dreng med?
Men jeg vil med på politistationen.
Jeg må hellere få ham tilbage på hotellet, ikke?
-Vil De være så sød? -Bestemt.
Tak. Opfør dig ordentligt, Hank.
Vi tager af sted nu.
Guderne må vide, hvornår vi er tilbage.
Hvorfor dukkede han op i arabisk tøj og med makeup på?
-Hvorfor blev han dræbt? -Han var sikkert spion eller noget i den stil.
Hvad skrev du ned? Hvad sagde han?
Det fortællerjeg senere.
-Hvad er der? -Jeg har det bare underligt.
Hvorfor bad han mig om at sige det?
Efter hvad vi sagde om ham i går aftes, den stakkels mand.
Når vi møder politiassistenten, prøver jeg at komme uden om bureaukratiet.
-Fint. -Jeg strækker benene lidt.
Spørgsmålene fortsætter indtil dommedag,
hvis De indrømmer, at De kendte ham Bernard.
Jeg kender ham slet ikke. Vi mødtes i går på en bus.
De er nogle kynikere, de franskmand.
De vil måske ikke tro på det.
Det er de nødt til. Det er sandheden.
Se det fra deres synspunkt.
De så, at manden hviskede til Dem,
og så skrev De noget ned.
Viser De dem, hvad De skrev ned?
Tak, hr. Drayton, men det er ikke nødvendigt med en oversætter.
Kom indenfor, madam og monsieur.
Vær sød at vente. Jeg har måske spørgsmål bagefter.
Meget vel.
Jeres pas, tak.
-Kom I til Fransk Marokko for fire dage siden. -Ja.
Er De læge, hr.?
Ja, jeg er kirurg, turist og amerikansk statsborger.
Tre grunde til ikke at have noget til fælles med Louis Bernard.
Det havde jeg heller ikke.
-Har De været i Paris for nylig? -Ja, jeg deltog i en lægekongres.
De kom til Marrakesh sammen med ham,
drak en aperitif på værelset og spiste på samme restaurant.
Ja, men ved forskellige borde.
Er Louis Bernard en fremmed?
Jeg mødte ham for første gang på bussen i går.
Og ud af 5.000 mennesker på et marked,
vælger han at dø ved Dem?
Opfører en fremmed person sig sådan, monsieur?
Jeg ved absolut intet om Louis Bernard.
Nej. Heller ikke at han var agent for Deuxième Bureau?
Hvad er det?
De har måske heller aldrig hørt om det amerikanske FBI?
Vent...
Det vil være meget lettere, monsieur,
-hvis De dropper skuespillet. -Hør her...
Den døde mand fandt ud af, hvad han var sendt hertil for at finde ud af.
Derfor blev han dræbt.
Han fortalte Dem, hvad han havde fundet ud af. Hvorfor?
Fordi han stolede blindt på Dem. Ikke sandt?
De både stiller og besvarer spørgsmålene.
Lad mig spørge Dem om noget.
Lad os antage, at Bernard stolede på mig, som De siger,
så ville jeg vel aldrig afsløre noget til Dem?
Selv amerikanere finder det ønskværdigt
at bryde nogens tillid.
Vent lidt. Lad os få en ting på det rene.
Jeg er turist. Jeg er på ferie.
Jeg blev involveret i denne uheldige situation.
Jeg kom her for at afgive en forklaring,
ikke for at blive udsat for et forhør.
-Monsieur, De skal... -Nej. Lad mig tale ud.
Vent lidt. Er der en, der spørger efter mig i telefonen?
Jeg kommer nu. Og De tager det bare roligt.
-Hallo. -Dr. McKenna?
Det er dr. McKenna, hvem er det?
Hvis De siger så meget som et ord om,
hvad Louis Bernard hviskede til Dem på markedspladsen,
er Deres lille dreng i alvorlig fare.
Husk, sig intet.
Hallo?
Drayton?
Tog Deres hustru ikke Hank direkte med tilbage på hotellet?
-Jo, det troede jeg. -Ring til hende.
Jeg har modtaget trusler omkring Hank.
Ring til hende. Hør, om hun er uskadt.
Hotel Mamounia?
Min hustru svarer ikke.
Concierge?
Hvad er Deres værelsesnummer?
414.
Jeg nægter at tro det.
-Er hun ikke vendt tilbage? -Ingen har set hende.
Godt, tag tilbage til hotellet.
Prøv at finde ud af, hvad der foregår.
Det ligner ikke min hustru.
Jeg taler med politiet og vender tilbage snarest muligt.
Hør. Vær ikke urolig. Det er nok bare en dum misforståelse.
Hvis jeg hører noget, før De er tilbage, så ringer jeg hertil.
-Spild ingen tid. -Farvel.
Hvem var det, Ben?
Det var vores concierge fra hotellet.
Han havde hørt, vi blev tilbageholdt af politiet.
Han ville høre, om der var noget, han kunne gøre.
-Det var pænt af ham. -Ja.
Jeg sagde, at var vi ikke tilbage om et kvarter,
så skulle han kontakte det amerikanske konsulat.
Men, monsieur, hvis bare De havde sagt,
at De ville tale med konsulatet.
Ja ja. Kom, Jo.
Der er blot en mindre formalitet.
Jeg skal bede Dem underskrive Deres forklaring.
-Bare det ikke tager for lang tid. -Et øjeblik. Jeg tilkalder en maskinskriver.
Ben?
Ja?
Må jeg ikke se beskeden?
Det tror jeg ikke...
Det tror jeg ikke, at jeg bør gøre.
Jeg er ikke politiet, skat. Jeg er din hustru, og jeg bør se den.
en mand, en statsmand vil blive dræbt
i London meget snart
Bed London prøve Ambrose Chappell
-Hvorfor gav du det ikke til politiet, Ben? -Jeg ville ikke.
-Men, Ben, en mands liv... -Er på spil. Jeg ved det.
Jeg... Jeg ved ikke, hvad der er det rette at gøre.
Vi må tage tilbage til hotellet,
hente Hank og komme væk hurtigst muligt.
-Måske. -Skat, tænk på Hank.
Det må have været forfærdeligt for ham at se en mand dø for øjnene af ham.
-Det er et slemt chok for en lille dreng. -Det ved jeg.
Hvorfor giver du ikke den besked til det amerikanske konsulat?
Lad os ikke blive mere involveret, vel?
Henter du ikke nøglen? Jeg betaler chaufføren.
Godt.
Kender De fru Drayton?
-Den engelske dame. -Ja.
Har De set hende komme fra markedspladsen inden for den sidste time?
Nej, hr.
Vent lidt. Det er meget vigtigt.
-Hun havde min lille søn med sig. -Nej, hr.
-Hvad med hr. Drayton? -Han har tjekket ud.
-Hvad? -Han har tjekket ud.
-Det kan han ikke. -Jo, det gjorde han.
Nej, hr. Drayton, englænderen med hornbrillerne.
Ja, hr. Han har tjekket ud.
Jeg ved ikke med dig, men jeg er udmattet.
Jeg ringer til fru Drayton. Hun kan komme med Hank.
Vent lidt, Jo.
-Hvorfor? -Fordi jeg siger det!
Skal vi til at have vores månedlige skænderi?
Det håber jeg ikke.
Så lad være med at opføre dig sådan.
Jeg sagde bare, at jeg ville ringe til fru Drayton.
Vent lidt. Vent lidt.
Tag dem her. Så slapper du lidt af.
Slapper af? Jeg er så afslappet, at jeg er træt.
-Du har måske brug for dem. -De er til dig, Kom nu.
-Jeg er lægen. Værsgo. -Ben.
Du ved, hvad der sker, når du bliver ophidset og nervøs.
Værsgo. Gør mig en tjeneste.
For et halvt år siden tog jeg for mange piller.
For et halvt år siden overværede du ikke et mord.
Du er ophidset. Du har talt uafbrudt.
-Du har gået i cirkler. -Det har jeg ikke!
Jeg lever af at vide hvornår og hvordan, der skal ordineres medicin.
Du får det bedre, hvis du tager dem. Hvorfor kæmper du imod?
Du tror ikke, at du får det bedre. Vi laver en aftale.
Vi laver en aftale. Hvad foregår der?
Der er noget omkring Louis Bernard,
politistationen og hele hans spionforetagende,
-som jeg ikke har fortalt dig endnu. -Hvad?
-Det her er prisen for at være nysgerrig. -Hvad?
Kom nu. Der er kun en måde at finde ud af det på.
Godt, dr. McKenna. Jeg er afslappet og lytter.
Der har været noget mystik omkring det hele
lige fra starten.
Det var ikke tilfældigt, at Louis Bernard kom hen
og hjalp os på bussen og startede en samtale.
-Du havde ret. -Der kan du se?
Ja. Det sagde jeg jo. Du havde ret. Han var mystisk.
Ja, det ved jeg. Men hvad vil du fortælle mig?
Han begyndte at tale med os, og det gjorde han,
fordi han ledte efter et mystisk ægtepar.
Der er intet mystisk ved os, er der?
Nej, han tog nemlig fejl. Det var et andet gift par.
-Blev han dræbt, før han fandt dem? -Nej, han fandt dem såmænd.
Det var på den restaurant, hvor vi spiste i går aftes.
Og det er en af grundene til, at han blev dræbt.
Nu siger du vel, at det er hr. og fru Drayton.
Det var dem, Jo.
Hvis det er en vittighed, så er den ikke særlig sjov.
-Jeg må lægge mig. -Lyt til mig, Jo.
Lyt godt efter.
Telefonopkaldet på politistationen var ikke fra vores concierge.
Det var en mand med en udenlandsk stemme, som sagde,
at hvis jeg nævnede noget om det, Bernard sagde til mig på markedspladsen,
så ville der ske Hank noget.
Hank? Hvorfor Hank?
De har bortført ham.
Men fru Drayton tog ham med tilbage til hotellet.
Fru Drayton kom aldrig tilbage, og det gjorde Hank heller ikke.
-Men hr. Drayton... -Hør, Jo.
Hr. Drayton tjekkede ud af hotellet for 40 minutter siden.
Så, Jo. Sæt dig ned.
Jeg kunne slå dig ihjel! Du gav mig beroligende medicin!
-Sid ned, Jo. -Det gjorde du! Slip mig!
-Hvorfor fortalte du det ikke? -Jeg var ikke sikker før nu.
-Du vidste det godt! -Lad nu være, Jo!
Slip mig! Slip mig!
-Ben! -Læg dig ned, Jo.
-Jeg vil finde mit barn, Ben! -Lad nu være.
Du godeste!
-Jeg vil have min dreng! -Jo.
-Jeg beder dig! Hvor er han, Ben? -Jo.
Tilgiv mig, Jo.
Stadig intet nyt fra ham, Jo. Drayton-parret er væk.
Hotellet siger, at de kom fra London.
Drayton fortalte conciergen, at han var universitetsprofessor.
Der er intet, vi kan gøre, Jo.
Jeg kan ikke tilkalde politiet. Jeg overvejede at tage chancen.
Men så snart de forbinder Hanks forsvinden med Louis Bernards mord,
vil de som det første
få mig til at sige, hvad Louis Bernard hviskede til mig på markedspladsen.
Det vil ikke hjælpe Hank.
Jeg tager til London.
Drayton-parret havde privatfly. Det har jeg fundet ud af.
Sådan fik de Hank væk herfra.
Det kan lande hvor som helst. Intet besvær med pas.
Vi tager til London for at finde ham.
Hør her, Jo. Det her er, hvad Bernard sagde.
"En mand, en statsmand vil blive dræbt, myrdet
"i London meget snart.
"Bed London om at prøve Ambrose Chappell."
Ham må vi finde. Hvis han ved noget,
så tilbyder jeg ham alle vores penge for at få Hank tilbage.
Ham Chappell er vores eneste håb. Forstår du det, Jo?
Der holder en bil nede foran.
Jeg har betalt hotelregningen. Vi pakker, og så er vi klar.
Skat?
Vi har ikke meget tid. Du må op og gøre dig klar.
Kom nu, Jo.
Er De sød at vente på pressefotograferne?
-Kom med denne vej, frue. -Jo, skat, hilsner fra fanklubben.
Hvordan husker de mig så godt, Ben? Det er fire år siden, jeg optrådte i London.
Du er den slags pige, man ikke glemmer.
Hvem har fortalt, vi kom? Det gjorde du ikke, Ben.
Jeg bad blot dine venner om at skaffe os nogle hotelværelser.
Jeg havde aldrig regnet med det her.
Dr. og fru McKenna,
jeg er politiassistent Edington fra kriminalafdelingen.
I behøver ikke at gå gennem tolden.
Kom med denne vej.
-Hvad med et billede, Jo? -Hej, Jo!
Denne vej.
-Vi vil se Jo! Vi vil se Jo! -Vi vil se Jo! Vi vil se Jo!
Det er hr. Woburn. Dr. og fru McKenna.
-Goddag. -Goddag.
Hvad vil I med os?
Hr. Buchanan vil have en snak med jer indenfor.
-Hvem er hr. Buchanan? -Fra specialenheden i Scotland Yard.
Det er hr. Buchanan. Dr. og fru McKenna.
Goddag. Tak, Woburn.
Sid venligst ned.
Vi er chokerede over,
at jeres søn blev bortført i Marrakesh, og vi føler med jer.
-Ved I, hvor han er? -Har I hørt noget om vores søn?
Jeg ville ønske, at jeg havde nogle bedre nyheder,
men vi finder ham måske snart, hvis vi samarbejder.
Vi sendte franskmanden Bernard til Marokko for
at undersøge et planlagt mord her i London.
En god agent sætter livet på spil.
Han vinder ikke altid.
Bernard mente, at han kunne stole på Dem. Han stolede på, at De kom hertil.
De folk kidnappede Deres søn for at lukke munden på Dem.
Ikke sandt?
Nej, jeg tror, de gjorde det for pengene.
Hvorfor tog De så ikke direkte hen til konsulatet?
-Hvorfor tog De til London? -Jeg...
-Hr. Buchanan... -Nej, nej.
De tror, at de tog Deres søn med til London.
De tror, at De selv kan finde ham.
Det kan De ikke. Det er umuligt.
Men med vores hjælp er der en chance, en rigtig god chance.
Men de bad os om intet at sige.
Alt, hvad De siger, er helt fortroligt.
Det er måske sandt, men...
Deres søn er de her folks trumfkort.
Han er i sikkerhed lige nu.
Når de har gjort, hvad de ville, slipper de ham fri. Er det tanken?
-Skal vi bare sidde og vente? -Nej, fru McKenna.
Hvis de anser jeres søn for en plage bagefter, frygter jeg...
Der er ingen grund til at skræmme os, hr. Buchanan.
Det er lige, hvad jeg prøver på, at skræmme jer.
Jeg prøver at forhindre, at en mand bliver dræbt her i London.
Hvis De ikke fortæller mig alt, hvad De ved,
så er De medvirkende til mord.
Hvad kan vi selv gøre, Ben?
Vent nu lidt. De har kørt på den forkerte McKenna.
Louis Bernard talte til mig. Han talte ikke til min hustru.
Så må De fortælle mig det.
Han var franskmand. Han talte fransk,
og jeg forstår ikke et eneste ord af det sprog!
Måske kan de finde de folk og Hank.
Måske. Det er ikke godt nok til mig.
Det burde ikke være godt nok til dig.
Du er ikke den eneste, der er bekymret...
Skat, sådan mente jeg det ikke.
Vi har besluttet os. Nu holder vi os til planen.
Jeg beklager, hr. Buchanan,
vi vil gerne samarbejde, men vi kan ikke.
Jeg har selv en søn.
Jeg ved ikke, hvad jeg ville have gjort.
Undskyld mig.
Der er telefon til Dem, fru McKenna.
Stil opkaldet igennem hertil.
-Hallo. -Fru McKenna?
Ja?
Det er fru Drayton. Husker De mig?
Fru Drayton.
Hvor er vores søn? Hvor har De ført ham hen?
Han er her sammen med mig. De skal ikke være nervøs.
Hvor er vores søn? Hvor har De ført ham hen?
Jeg regner med, at De gerne vil tale med ham, ikke?
Jo! Jeg beder Dem.
-Hank! Hallo, Hank! -Et øjeblik.
Mor? Mor, er det dig?
Hank, min skat, er du uskadt?
Jeg er lidt bange, mor, men jeg har det godt.
Jeg savner dig, mor. Jeg savner dig så meget!
Her. Hank. Her er far.
-Græder mor? -Hør her, Hank.
Hvor er du? Hvor er du?
Hun skulle ikke græde, far, men jeg er bange og vil gerne se hende.
Hør her, Hank. Fortæl mig, hvor du er. Hvor er du?
-Welbeck otte... -Ja?
Otte. Fortsæt, Hank.
Hank!
Han var så bange, Ben.
Opkaldet kom fra London. Fra en telefonboks. Område West One.
Behøver jeg at sige mere? Kom nu, skat.
De skifter måske mening.
I så fald
kan De finde mig på dette nummer.
Bagage- og lufthavnsservice for 552 fra Paris...
-Er alt i orden, hr.? -Ja ja.
-Deres værelsesnøgle, hr. -Tak.
Værsgo.
-Tak, hr. -Værsgo.
Det er fra Parnell-parret. "Velkommen hjem, Jo.
"Vi ser frem til at se din familie, især den lille dreng."
"Kærlig hilsen Jan og Cindy." Det er meget sødt.
"Ambrose Chappell." Der står han.
"Burdette Street 61 i Camden Town. Gulliver 6198."
Hvad vil du sige?
At jeg holder min mund lukket
og tilbyder ham alle vores penge for Hank.
Omstillingen?
Jeg skal omstilles til Gulliver 6198.
Jeg åbner.
-Jo! Du ser vidunderlig ud! -Jo!
Jeg kunne næsten ikke tro telegrammet.
-Hvad lavede I i Marokko? -Vi var på rundtur.
Du er lige, hvad London har brug for, Jo.
Det er den kedeligste uge siden mit første show.
Ambrose Chappell.
Hr. Ambrose Chappell.
Hr. Conway, jeg vidste ikke, at De var her.
Dr. McKenna. Dr. McKenna. Velkommen til London, doktor.
Undskyld. Jeg vidste godt, du var gift. Men en læge? Hvor klogt.
Især i sådan en psykosomatisk branche.
Jan, ti stille.
Skat, du ved ikke, hvad psykosomatisk betyder.
Jo. Når sindet bliver træt af kroppen, så gør det noget ved den.
Lægen forsøger at tale i telefon.
Nej. Det er bare forretninger. Det er ikke vigtigt.
Forretninger er alt.
Hallo. Hallo? Ambrose Chappell.
Er det hr. Ambrose Chappell?
Jeg hedder McKenna. Dr. Benjamin McKenna.
Vi behøver ikke at være stille. Vil I have en drink?
Er De på Deres adresse det næste stykke tid?
Jeg vil gerne tale kort med Dem. Ja. Tak. Jeg kommer straks.
I skal møde min mand.
Jeg har hørt så meget om Dem, doktor. Det er dejligt at se Dem.
-Goddag, hr. -Det er Vals hustru, Helen.
Goddag.
De ser ud som på billederne, Jo havde i sin garderobe for fire år siden.
-De har ikke forandret Dem. -Og hvorfor? Han er læge.
-Han får sikkert gratis hormoner. -Åh ja.
Jan Peterson. Jeg synger næsten så godt som Deres hustru.
Skat, det er Cindy Fontaine fra Harrisburg i Pennsylvania.
Harrisburg. Har De været hjemme for nylig?
Hvordan kunne jeg? Der kender de mig som Elva McDuff.
Det passer ikke længere til mig.
Hvor er jeres dreng? Jeg vil gerne se, hvem af jer han ligner.
Han er ude, så vi kunne have lidt tid alene.
-Hvad hedder han? -Hank. Henry, faktisk.
Jeg håber, at han ligner dig og har en læges hjerne.
Blomsterne er virkelig flotte. Vi takker mange gange.
Jeg bestiller nogle drinks.
Men jeg giver middagen i aften for at byde Jo velkommen hjem.
-Hvis bare hun blev en måned. -Hvis bare jeg kunne, men det går ikke.
Jeg beklager dybt, men jeg har en aftale, jeg må overholde.
Vil De bestille drinksene, hr. Parnell?
Jeg er tilbage hurtigst muligt. Undskyld mig.
Ben.
-Ben. -Jeg er nødt til det.
-Tag mig med. -Nej, nej. Jeg forsvinder ikke.
For sidste gang: Lad mig tage med dig.
Det er nemmere at følge efter to personer.
Buchanans folk må ikke følge efter os og heller ikke de andre.
Jeg tager personaleudgangen.
AMBROSE CHAPPELL KONSERVATOR
-Ja, hr.? -Ambrose Chappell?
Kom ind.
En herre ønsker at tale med Dem, hr.
God eftermiddag. Jeg er Ambrose Chappell. Hvad kan jeg hjælpe med?
Jeg...
De kan starte med at fortælle mig Deres navn.
Naturligvis. Jeg hedder McKenna. Dr. Benjamin McKenna.
-Jeg ringede til Dem. -Ja.
Er De Ambrose Chappell?
Det har jeg været i næsten 71 år.
Men jeg forstår Deres problem.
-Gør De? -Bestemt. Det sker tit og ofte.
De havde forventet en anden.
Et øjeblik. Ambrose?
Jeg tror, at den herre vil tale med os.
Far, hvorfor tager du dig ikke en lur?
Jeg har oceaner af tid til at hvile mig i.
Farvel, hr.
-Hvad kan jeg hjælpe med? -Jeg er dr. McKenna.
-Siger det navn Dem noget? -Nej, det tror jeg ikke.
Ved De ikke, hvorfor jeg er her?
Min gode herre, jeg har ingen idé.
Men jeg fik oplyst Deres navn af en person, jeg mødte i Marrakesh.
-Ja? -Ja.
Jeg tror, De kender denne mand, Louis Bernard, en franskmand.
Louis Bernard?
Lad være med at spille dum.
Bernard bad mig tage hertil, lige inden han døde.
Er han død?
Det ved De lige så godt som jeg.
Jeg har et forretningsforslag.
De kan ikke afslå det.
Hvad havde De i tankerne?
-Skal vi tale sammen her? -Bestemt.
Vi har ingen hemmeligheder over for vores ansatte.
Okay. For det første
har jeg ikke afsløret, hvad Bernard sagde til mig, inden han døde,
og det gør jeg heller aldrig.
Jeg er ikke interesseret i politiske intriger.
Jeg er ligeglad med, hvem I vil dræbe her i London.
Jeg vil bare have drengen, og så tager jeg næste fly tilbage til Amerika.
Kom nu. Hør på mig.
Hvis penge betyder noget for Dem...
Ring til politiet hurtigt, far.
Jeg ville være lidt mere forsigtig...
Vent lidt.
-De bad ham om at ringe til politiet. -Nej, nej.
-Prøver De at bluffe? -Min gode herre, der er ingen...
-Slip mig. -Kender De ikke Louis Bernard?
Jeg har aldrig hørt om ham.
Aner De ikke, hvad der skete i går i Marrakesh, eller hvor min søn er?
-Selvfølgelig ikke. -Hvor er han?
William! Edgar! Davis! Hjælp!
Vent lidt! Vent! Hold nu op. Vent. Hør her.
Jeg er åbenlyst det forkerte sted. Slip mig nu. Kom nu.
Kom nu. Hør her.
Vent.
Kom nu.
Jeg tog fejl. Slip mig nu.
Hold ham! Hold ham!
Politiet kommer.
Hold ham.
Han sagde, at uanset hvor pæn Bud Flanagan var i tøjet,
om han så bar tøj fra Hartnell,
ville ingen tro, at han var aristokrat.
Så jeg sagde:
"Hør her, Chris, fjerner du ikke William Hickeys klumme fra avisen?"
Jo? Hvad er der blevet af din uforudsigelige mand?
Han har været væk i over en time nu.
Han skulle tale med en mand. Hvad hed han? Church?
Nej. Nej, han hed Chappell.
Det er ingen mand. Chapel betyder kapel.
Det er Ambrose Chapel!
Kan man finde kapeller i telefonbogen?
-Lad os se. -Hjælp mig med at finde det.
Her. Ambrose. Her er der et kap...
Ambrose Chapel, Ambrose Street 17, West Two.
Ambrose Street 17, West Two.
Ambrose Street 17.
Kære venner, jeg er nødt til at gå. Jeg beklager meget.
Tag en drink til. Jeg er tilbage snarest muligt.
Forklar det til Ben, når han kommer tilbage, ikke?
-Forklar hvad? -Forklar hvad?
Der foregår noget mystisk, og jeg ved ikke, hvad det er.
Lad os prøve at tænke. Der var en mand ved navn...
-Ambrose Chappell. -Ben tog af sted for at møde ham.
Så sagde Jo, at det var et sted og tog af sted.
Hvis du siger det en gang til, tager jeg måske af sted.
-Hvor fristende. -Forstår du det?
Det er nok en ny, amerikansk leg. Jeg spørger Danny.
Goddag igen.
Jeg beklager, at jeg måtte gå, men der var noget, jeg måtte ordne.
Sådan en kunne jeg godt bruge.
Tak. Jeg...
-Hvor er Jo? -Hun er taget til Ambrose Chapel.
Der er jeg lige kommet fra.
-Ikke din Ambrose Chappell. -Det er ingen mand. Det er en bygning.
-Hun tog af sted for 20 minutter siden. -Hun... Hvad?
-Hvad mener I? Hvor er adressen? -Vi finder den igen.
Hvad er det? Er det en bygning?
Ja, her. Ambrose Chapel, Ambrose Street 17, Bayswater.
Ja? Doktor, kom tilbage! Det er Jo.
-Jo? -Ben?
-Hvad skete der? Fandt du noget? -Nej, det var et vildspor.
Det må være kapellet, skat. Jeg har fundet det.
Det ligger lige i nærheden. Jeg ved, det lyder skørt, men...
Jeg kender adressen. Vent der. Jeg kommer straks.
-Godt, vi mødes udenfor. -Farvel, min skat.
-Hvad var adressen igen? -Ambrose Street 17, Bayswater.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal takke jer.
Tre brikker. De er ikke så god til dam, hvad?
Du må hellere gå i seng, ellers bliver du overtræt.
-Må jeg spille færdig? Jeg vinder. -Jo, spil du færdig.
Sørg for, at han får mælk og kiks, Edna.
Han må bedøves igen. Jeg skal nedenunder.
Det er ikke nødvendigt i aften.
-Du skal nok sove, ikke også, Hank? -Det skal jeg nok.
Skynd dig, hvis du vil spille færdig.
Hør, det skader ikke at være sød, vel?
Kald på mig, når jeg skal låse døren op.
-Må jeg komme ind? -Ja.
Jeg ville ønske, at det var i morgen.
Det er ikke en særlig ortodoks følelse.
Før jeg glemmer det.
Værsgo, min ven.
To billetter til koncerten i Albert Hall fra mig.
Logen er fint placeret.
Eller rettere strategisk placeret.
-Og nu til det vigtigste. -Hvad er det?
En optagelse af den dejlige musik, de spiller i aften.
Deres speciale er ikke musik, snarere skydefærdigheder.
Lyt efter, så afspillerjeg det præcise øjeblik, hvor De kan skyde.
Lyt godt efter.
Vi tager den en gang til. Lyt til braget fra bækkenerne.
Der kan De se. I sådan et øjeblik vil ingen høre skuddet.
Selv dem, der lytter, bliver ikke forstyrret.
Det ville nok glæde komponisten, ikke?
Ingen vil vide det.
Ingen forventer det.
Nemlig. Hvis De er dygtig.
-Har De nogen spørgsmål? -Nej.
Der er en fortrøstningsfuld tanke. Det sker tidligt på aftenen.
Jeg håber ikke, at De bliver nervøs, men De har kun tid til et skud.
-Har De brug for et til, er det for egen risiko. -Jeg løber aldrig nogen risici.
Det er godt at høre.
Jeg måtte helt til Marrakesh efter Dem, så jeg håber, at De gør mig ære.
Deres prominente mål er allerede på vej.
En bil venter på Dem nede foran bagudgangen.
De skal hente en frøken Benson på vejen. Hun er Deres ledsager i logen.
Hun får Dem til at fremstå anstændig, hvis det er muligt.
Har De pengene, når jeg vender tilbage?
Stoler De ikke på mig?
Hvordan lyder ordsproget nu?
"En ulv i fåreklæder."
En ganske intelligent forklædning.
De må af sted. Det er uhøfligt at komme for sent til koncert.
Og det ville være akavet, hvis De skulle vente, til første akt var ovre.
Viser du vores ven ned til bilen, skat?
Ja, naturligvis.
Jeg beklager, at De må snige Dem ud af bagvejen,
men vi må opretholde en respektabel facade.
Der er det.
Ja. Der ramte du måske plet.
Du kan ikke tage mere fejl, end hvad jeg gjorde.
Kom så.
Skal vi bede politiet om hjælp, Ben?
Nej, skat. Vi gør det alene. Kom.
Ben.
Emnet, jeg vil tale om i aften, er modgang.
Det almindelige liv, jeres og mit, er ofte forjaget og forvirret
grundet skuffelser og ondskab, man ikke selv er herre over.
Mærkeligt nok er det ofte de ting, man ikke selv kan styre...
Det er Buchanans telefonnummer.
Gå ud og ring til ham og bed ham få politiet til at omringe stedet.
-Hvad hvis han spørger... -Sig hvad som helst.
Det er nu. Jeg er sikker på, at Hank er her et sted.
-Jeg vil ikke forlade dig. -Det ved jeg.
Jeg ser ingen anden mulighed, skat. Gå nu.
...og derfor godheden i alle.
Kun få stopper op og ser, hvordan livets genvordigheder hjælper os med
at blive bedre mænd og kvinder.
Men vi bør stoppe op, stoppe op nu
og gøre status.
Vi må se ind i vores hjerter og liv for at se, hvad vi finder.
Så i stedet for at fortsætte gudstjenesten
bør vi alle tage hjem og tænke over livet
og huske, hvor lidt vi har at klage over,
og hvor meget vi har at være taknemmelige over.
I næste uge vil jeg tale om resultaterne af vores overvejelser.
Indtil da er I alle velsignede.
Sikke en dejlig overraskelse, doktor.
-Hvor er min søn, Drayton? -Han er ovenpå.
De er kommet lige i tide til at hjælpe min hustru med hans mad.
Hank er ikke vild med vores engelske madvaner.
Hvad vil De have?
Jeg kan give Dem penge. Jeg tier stille. Jeg vil bare have min søn.
Og hvad med Deres hustru?
Gik hun udenfor for at trække frisk luft?
Sig, hvad De vil have. Jeg vil gøre alt.
Godt, De skal nok snart få Deres dreng at se.
Hank! Hank! McKenna!
Far? Far! Far!
Jeg er her, far! Jeg er her!
Min mand er derinde lige nu. Han bad mig om at ringe til jer,
så I kunne gøre noget, før de slap væk.
Det er desværre ikke så ligetil.
Hr. Woburn, min mand er i kapellet og afventer min hjælp. De...
Kan jeg tale med hr. Buchanan?
Jeg skulle ringe, hvis jeg fik brug for ham. Det har jeg.
Jeg beklager. Jeg kan ikke få fat i ham lige nu.
Han har et vigtigt ærinde i Albert Hall.
Ring til ham derhenne! Vær sød at ringe til ham.
Han er på vej derhen. Jeg ved ikke, hvordan...
Hr. Woburn, det drejer sig ikke om dage. Det drejer sig om minutter.
De må sende nogen... De må sende politiet med det samme!
-Eller skal jeg selv tage til Albert Hall? -Det er ikke nødvendigt.
Jeg får straks kapellet overvåget.
Når De er tilbage, skulle der holde en politibil.
Gå tilbage til Deres mand.
Bed ham komme ud og lad politiet tage over.
Woburn, specialenheden. Et øjeblik. Jeg må lægge på, fru McKenna.
Stol på mig. Jeg ordner det hele.
Der er ingen.
-Er De fru McKenna? -Ja, men der er noget galt.
Stedet var fuldt af mennesker lige før,
og nu er der ingen.
Vi skal holde stedet under observation, indtil Scotland Yard ankommer.
Min mand er derinde. Der var 30-40 mennesker...
-Hvornår? -For under fem minutter siden.
-Lad os undersøge det. -Jeg har prøvet døren. Den er låst.
Vi må bryde den op.
Jeg beklager, frue. Vi kan ikke bryde ind.
Det kræver en ransagningskendelse.
-Kan vi få sådan en? -Det tager tid.
Vi kigger os omkring.
-Matthews, gå den anden vej. -Ja.
Der er ingen derinde.
Er De sikker på, at stedet var fuldt af mennesker lige før?
Selvfølgelig er jeg sikker. Jeg sad selv derinde sammen med min mand.
Han sendte mig ud for at ringe til Scotland Yard.
Det er alt for indviklet til at forklare.
Vi må bare vente på, at bilen fra Scotland Yard ankommer.
Så vidt vi kan se, er der ingen tegn på liv.
-Meld tilbage hertil. -Ja. Meget vel, hr.
Walden, bliv her, indtil Scotland Yard ankommer.
-Det er alt, Matthews. -Kører De?
Sådan lød ordrerne. Kan vi give Dem et lift et sted hen?
Ja, kør mig til Albert Hall.
Jeg er bange for, at det er for langt væk.
Vi kan køre Dem til nærmeste taxaplads?
Godt.
AMBASSADE BAGINDGANG
Vent her.
De er her.
Vent, til jeg har ryddet køkkenet.
Alle ud! Kom så. Ud i gangen. Det er bare fem minutter!
Kom nu!
Gør, som han siger. Kom nu. Det tager kun et øjeblik.
-Kom så. Alle ud. -Hvorfor?
Godt. Denne vej.
Der foregår altid noget underligt på denne ambassade.
Folk smugles hemmeligt ind.
Så hellere den schweiziske ambassade. Der er dejlig neutralt.
ROYAL ALBERT HALL LONDONS SYMFONIORKESTER
Må jeg tale med bestyreren?
Beklager, frue. Han er ude i lobbyen.
-Og hans assistent. -Jeg må tale med en af dem.
-Hvem er de? -De er derovre et sted.
De har en meget sød dreng, madame.
Hans sikkerhed afhænger af Dem i aften.
Hvor er han? Hvor er han?
Godaften.
-Er det premierministeren? -Nej, det er bare ambassadøren.
Hans premierminister er ham den skaldede.
-Deres billet, frue? -Undskyld. Jeg leder efter en.
BÆKKENER
Jeg så pistolen. Han sigtede på premierministeren.
Han ville dræbe ham, og så indså jeg, at jeg måtte skrige.
Dræbte han ham ikke?
Deres kone reddede ham. Det er kun et lille kødsår.
Der er de. Kom med
og lad premierministeren takke Dem personligt.
Det vil han sikkert gerne. Det tager ikke lang tid.
Kommer De med? Vær ikke nervøs.
Hr. Premierminister, det er den unge dame.
Min kære, jeg er Dem evigt taknemmelig.
Det er hendes mand.
Tillad mig at besøge Dem i morgen.
Jeg vil udtrykke min taknemmelighed.
-Det var ikke... -Jo, min kære. Det var det.
De må have os undskyldt.
Undskyld, men jeg må gå.
Hr. Buchanan vil gerne tale med Dem.
Hvor er vores dreng? Hvor er Hank?
Vi kan tale sammen, hvis De går med herind.
I havde hele tiden kendt til tid og sted.
Vær nu ikke sådan et fjols!
Det er meget pudsigt, at I begge dukker op.
De kontaktede ikke Deres assistent.
Han fortalte os, at De var her.
Hvabehar?
Vi har brug for Deres hjælp, hr. Buchanan.
Vi har afhørt kvinden. Hun sagde, at hun havde købt en billet,
så hun sad i samme loge med den mand, der skød.
Hun ved intet. Hvis hun gør, så siger hun intet.
-Jeg taler med hende senere. -Godt, hr.
Fortæl mig nu alt. Alt.
Der er stadig masser af håb, fru McKenna.
Hans Excellence vil tale med Dem nu.
Det var vel det.
Ja. Godt.
Undskyld mig, hr. Jeg har en del at forklare.
Der er sket noget meget usædvanligt.
Jeg skal også bede om pengene til skytten.
Er det ikke unødvendigt, eftersom han er død?
Han var ikke så dygtig, som De sagde.
Målet fik kun et mindre sår på armen.
Han var ganske uduelig.
Så gik Deres franske ven i panik, styrtede ned
og landede på gulvet i Albert Hall.
Det kan De ikke give mig skylden for.
Han blev varmt anbefalet af vores folk i Marrakesh.
Jeg er glad for, at De ser så lyst på situationen.
Jeg afholder reception her i aften.
Om lidt byder jeg premierministeren velkommen som æresgæst,
men jeg havde håbet og forventet, at han ikke havde været i stand til at deltage.
Det finder De sikkert morsomt.
-Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. -Nej.
Men det gør jeg.
De har forkludret alt fra starten ved at tage det barn med fra Marrakesh.
Ved De ikke, at amerikanere ikke kan lide, at man tager deres børn?
Hvordan sikrede jeg mig ellers, at McKenna ville tie stille?
Og så får De kolde fødder
og prøver at gemme Dem her med det forbandede barn.
Ved De ikke, hvad De har gjort ved ambassadens diplomatiske status?
Jeg tænkte mig ikke om. Jeg troede, at vi...
Hvordan vil De få barnet ud herfra?
Det bliver ikke svært. Bilen...
Med civilklædte politibetjente rundt om bygningen?
I engelske intellektuelle får os dræbt.
-Jeg finder på noget. Giv mig lidt tid. -Tid.
Det barn skal væk fra ambassaden og på en måde,
så han ikke vil kunne afsløre, hvor han har været i aften.
Åh nej!
Jeg sørger for det.
Drayton! Jeg stoler på, at intet går galt denne gang.
Det ville være yderst uheldigt for Dem, hvis...
Ja, kom ind.
Deres Excellence, prinsessen ankommer straks.
Jeg genkendte ham. Han genkendte mig.
Han forsøgte at flygte. Det var det hele.
Han prøvede at dræbe en vigtig person.
Hvis bare de holdt sig til skikkene og gjorde det i deres eget land.
Ja?
Det er Buchanan.
Godt. Tak.
-Drayton-parret er på ambassaden. -Hvad?
Hvordan ved De det?
Vi har vores måder at finde ud af ting.
Hvis Drayton-parret er på ambassaden, så er vores dreng der også.
De har sikkert ret, men vi kan intet gøre.
Hvad mener De?
Alle ambassader i fremmede lande har særlige rettigheder.
Hvad betyder det?
Ambassaden er på udenlandsk jord.
Kan de stjæle børn og slippe af sted med det? Hvad er det her?
Vi kan bede udenrigsministeriet om at stævne ambassadøren.
Jeg er ikke ansvarlig for komplikationerne ved international lovgivning.
Hvis bare vi havde beviser på, at Deres dreng er derhenne.
Hvad er nummeret til ambassaden?
-Har De det? -Hvad tænker du?
Lad mig prøve noget.
-Grosvenor 0144. -Grosvenor 0144, tak.
Ham, der blev skudt, er premierminister, ikke?
Hallo? Hallo. Jeg vil gerne tale med premierministeren.
Ja. Nej, hør her.
Fortæl ham, at den dame, der reddede ham, vil tale med ham.
Det er meget vigtigt. Ja.
Hvad skal jeg sige, Ben?
Han ville besøge os og takke dig.
Sig, at du vil over på ambassaden nu, i aften,
da vi forlader London i morgen. Er du med?
Hallo? Værsgo.
-Hallo? -Min kære, sikke en dejlig overraskelse.
Det er mig en glæde.
Det vil også glæde ambassadøren.
Hans venner er mine venner.
Han sagde ja.
-Hvis han spørger, er det i orden. Okay? -Hvad hvis de ikke spørger?
Har vi nogensinde været til en fest, hvor de ikke har spurgt?
Du skal fange deres opmærksomhed, okay?
Godaften. Vi er dr. og fru McKenna.
Hvor er det godt at se jer.
Premierministeren venter jer. Kom med denne vej.
Frue.
-Godaften. -Godaften.
Det er den charmerende dame, der reddede mit liv under koncerten.
Frue, De reddede en uerstattelig mands liv.
Jeg hører, at De er den kendte Jo Conway.
-Ja, jeg er Jo Conway. -Måske kunne vi...
Min hustru vil med glæde synge for Dem.
-Ikke også, skat? -Det er noget tid siden.
Jeg beder Dem. En stille sang til at afslutte en dramatisk aften.
Jeg er meget smigret.
Stanis? Sæt nogle stole frem. Og skynd dig.
Mine damer og herrer,
den berømte Jo Conway er gået med til at synge et par sange for os i aften.
Skat, sørg for, at premierministeren får en god plads.
Kommer De med hen til klaveret?
Vil De ikke sidde ned, hr.?
Nej tak. Jeg står bare herovre.
Det er min mors stemme!
-Det er min mor, der synger! -Hvad?
Er du sikker, Hank?
Er du helt sikker?
Det er hende! Jeg ved det!
Hvad laver hun her?
Hank, kan du fløjte den sang?
Det kan jeg vel.
Så gør det. Fløjt den. Så højt som muligt.
I to venter i postrummet. Jeg henter ham.
Giv mig fem minutter.
Nej!
Far!
Tag drengen. Af sted! Men vær hurtig. De må være hurtig!
Kom, min dreng.
-Af sted! -Et øjeblik.
Rør ham ikke.
De skyder ikke, Drayton.
Ikke når der er folk nedenunder og politi udenfor.
De befinder Dem ikke i en god situation.
-De må lade drengen gå! -Det tænkerjeg også, min skat.
De vil sikkert være fornuftig nok til at hjælpe mig ud herfra.
Bed mig ikke om hjælp, din elendige...
Der må ikke ske din far noget, vel, Hank?
Nu går vi ned ad trappen sammen som tre gamle venner.
Så går vi en tur hen til nærmeste taxaplads.
Jeg håber ikke, I laver en scene på vej ned.
Gør, som han siger, Hank.
Nej, den anden vej.
Skal vi gå?
Godt, gå ned ad gangen, min dreng.
Sig ikke noget.
Kom nu, Hank.
Mor!
Undskyld, at vi var så længe væk, men vi måtte hente Hank.
PERSONERNE OG HANDLINGERNE I DENNE FILM ER OPDIGTEDE.
LIGHEDER MED RIGTIGE PERSONER, LEVENDE ELLER DØDE,
ER TILFÆLDIGE.